Hvor blev han af?
Der er han.
- De slipper ikke væk. - Nu skal De betale gælden.
- Hørte du, hvad jeg spillede? - Det er uhøfligt at lytte med.
Det er jeg ked af på dine vegne.
Jeg spiller ikke korrekt. Alle kan spille korrekt.
Men mit spil har et vidunderligt udtryk.
Regninger og regninger. Jeg får kun regninger.
Og så er der lige min ubetalte løn.
Og igen river min bror Ernests vaner mig væk fra pligterne her.
Irriterende, men der er intet at gøre ved det.
Jeg er tilbage mandag eftermiddag.
Sørg for, at hun især får terpet tysk grammatik.
Ja, mr. Worthing.
- Har I fundet mit cigaretetui? - Vi leder stadig, sir.
Kør.
Undskyld, skatter.
Ernest.
Algy!
Kære Ernest, hvad bringer dig til byen?
Fornøjelse. Hvad ellers?
- Hvor har du været siden torsdag? - På landet.
Der er du altid. Hvad pokker laver du der?
I byen underholder man sig selv. På landet underholder man andre.
- Hvem er det, du underholder? - Naboer.
- Gode naboer i Shropshire? - Jeg taler aldrig med dem.
Så underholder du dem meget. Du bor da i Shropshire, ikke?
Shropshire ...? Naturligvis.
- Hvad skal du til thetid i morgen? - Du ved, tante Augusta kommer.
Ja, tante Augusta og Gwendolen.
Yderst fortræffeligt.
Måske må jeg have lov at deltage ...?
Tante Augusta vil næppe bifalde, at du er der.
Det er jo skændigt, som du flirter med Gwendolen.
- Og hun flirter med dig. - Jeg er forelsket i Gwendolen.
Jeg kom for at fri til hende.
Jeg troede, det gjaldt fornøjelse. Det kalder jeg forretning.
- Hvor er du dog uromantisk. - Som om et frieri er romantisk.
Man bliver som regel godkendt, og så er spændingen forbi.
Selve essensen af romantik er uvisheden.
25 sort.
Men jeg kan ikke se dig og Gwendolen som ægtepar.
- Hvorfor ikke? - Fordi jeg ikke giver mit samtykke.
Gwendolen er min kusine, og før jeg giver lov-
- skal du have afklaret hele spørgsmålet med Cecily.
Hvad mener du, Algy? Jeg kender ingen, der hedder Cecily.
Har du haft mit cigaretetui hele tiden?
Og her har jeg siddet og skrevet breve til Scotland Yard.
- Jeg var tæt på at udlove dusør. - Gør det. Jeg sidder hårdt i det.
- Men det er jo slet ikke dit. - Du har tit se mig bruge det.
- Ikke ifølge inskriptionen. - Den har du ikke ret til at læse.
En gentleman læser ikke et privat cigaretetui.
Det er ikke dit etui. Det er en gave fra en, der hedder Cecily-
- og du kender ingen med det navn.
Hvis du gerne vil vide det, så er Cecily min tante.
En ældre dame som bor i Turnbridge Wells. Giv mig det så.
Men hvorfor kalder din tante dig for sin onkel?
''Fra lille Cecily med kærlig hilsen til hendes kære onkel Jack.''
Der er intet til hinder for, at en tante kan være lille.
Men hvorfor en tante uanset størrelse kalder sin nevø for onkel -
- kan jeg ikke fatte. Desuden hedder du ikke Jack, men Ernest.
Mit navn er ikke Ernest, men Jack.
Du har altid sagt, du hed Ernest.
Det er absurd, du benægter det. Det står på dit kort.
Mr. Ernest Worthing, B4, The Albany.
Jeg hedder Ernest i byen og Jack ude på landet.
Og cigaretetuiet fik jeg foræret på landet.
Jeg har altid foregivet, jeg havde en lillebror.
Som hedder Ernest ... Og lille Cecily?
Min myndling ms. Cecily Cardew.
- Hvor ligger dit hus på landet? - Det skal du ikke vide.
Du bliver ikke inviteret, og huset ligger ikke i Shropshire.
Det anede mig, kære ven ... ligesom du har et opdigtet alibi.
Du er en af de mest avancerede alibi-magere, jeg kender.
Vi ses klokken fem.
Moncrieff ...! Lige et øjeblik.
Alibi-mager ...?
Cecily, din tyske grammatik ligger på bordet.
Slå op på side 15. Vi skal repetere gårsdagens lektion.
Jeg kan ikke lide tysk. Det er ikke et klædeligt sprog.
Jeg virker ganske vulgær efter min tysktime.
Men din værge ønsker jo, at du forbedrer dig på enhver måde.
Onkel Jack er så alvorlig.
Han kan være så alvorlig, at jeg ikke tror, han er rask.
Du overrasker mig. Mr. Worthing har mange bekymringer.
Han er konstant bekymret for den ulyksalige unge mand ... hans bror.
Gid onkel Jack ville lade den unge mand besøge os af og til.
- Vi kan måske påvirke ham. - Jeg ved ikke, om jeg har lyst.
Jeg går ikke ind for den moderne mani -
- med at forvandle dårlige mennesker til gode på et øjeblik.
Cecily ...?
Kom nu i gang, mit barn.
Alibi-mager ...? Hvad i alverden mener du med det?
Du har opfundet en meget nyttig lillebror ved navn Ernest -
- for at du kan komme ind til byen så tit, du ønsker.
Jeg har opfundet en uvurderlig svagelig person ved navn Bunbury-
- for at jeg kan tage på landet så tit, som jeg ønsker.
Uden Bunburys dårlige helbred kunne vi ikke spise sammen i aften -
- for jeg har en aftale med tante Augusta.
- Jeg har ikke budt dig på middag. - Nej, du er karrig med indbydelser.
Fingrene væk fra agurkesandwicherne. De er bestilt til tante Augusta.
- Du spiser jo selv af dem. - Ja, for hun er min tante.
Det må være hende. Kun familie og kreditorer ringer på så Wagner-agtigt.
Hvis jeg holder hende hen, så du får chancen for at fri til Gwendolen -
- kan vi så spise sammen på Savoy i aften?
Lady Bracknell og ms. Fairfax.
Goddag, kære Algy. Jeg håber, du opfører dig pænt.
Jeg har det udmærket, tante Augusta.
Det er ikke det samme. De to ting følges sjældent ad.
Lady Bracknell ...
- Hvor er du elegant. - Det er jeg altid.
- Ikke sandt, mr. Worthing? - De er helt perfekt, ms. Fairfax.
Det håber jeg ikke. Så er der ikke plads til udvikling.
Jeg har tænkt mig at udvikle mig i mange retninger.
Undskyld forsinkelsen. Jeg var nødt til at besøge Lady Harbury.
Jeg havde ikke været der, siden hendes mands død.
Kvinden var helt forandret. Hun så tyve år yngre ud.
Nu vil jeg have en kop the og en agurkesandwich, som du lovede.
- Vil du ikke sidde her, Gwendolen? - Jeg har det ganske fint her.
Hvorfor er der ingen agurkesandwiches?
Der var ingen agurker på markedet.
- Ingen agurker? - Selv ikke mod kontant betaling.
Så er det nok, Lane.
Jeg beklager. Der var ingen agurker ''selv mod kontant betaling''.
Det gør ikke spor. Jeg fik kager hos Lady Harbury.
Glæd dig til i aften. Jeg har parret dig med Mary Farquhar.
Jeg må give afkald på glæden ved at spise sammen med dig.
Det håber jeg ikke. Det ødelægger hele min bordplan.
Det er frygteligt beklageligt, men jeg har fået et telegram -
- med besked om, at min ven Bunbury er meget syg igen.
De synes, jeg bør være hos ham.
Underligt. Den hersens Bunbury har et mistænkeligt dårligt helbred.
Ja, Bunbury er frygteligt svagelig.
Mr. Bunbury må snart beslutte, om han vil leve eller dø.
Denne vaklen er absurd. Jeg vil bede dig sige til mr. Bunbury-
- at han ikke må få et tilbagefald på lørdag. Det er mit sidste selskab -
- og du skal arrangere musikken for mig.
Jeg skal nok tale med Bunbury, hvis han er ved bevidsthed.
Hvis du går med ind ved siden af, kan vi gennemgå musikprogrammet.
Tak, Algy. Det er meget betænksomt af dig.
- Gwendolen, du kan ledsage mig. - Naturligvis.
- Det er et skønt vejr. - Drøft ikke vejr med mig.
Når folk taler om vejret, ved jeg, at de mener noget andet.
- Og det gør mig nervøs. - Jeg mener noget andet.
- I Lady Bracknells fravær vil jeg ... - Ja, gør endelig det.
Mor har en vis evne til pludselig at dukke op i et lokale.
Ms. Fairfax, siden jeg traf Dem, har jeg beundret Dem mere -
- end nogen anden pige, jeg har mødt ...
... siden jeg traf Dem.
Det er jeg klar over, og jeg ønsker ofte, De ville vise det lidt mere.
For mig har De altid haft en uimodståelig tiltrækningskraft.
Selv før jeg mødte Dem, var De langt fra ligegyldig for mig.
Vi lever, som jeg håber De ved, i idealernes tidsalder.
Mit ideal har altid været at elske en, der hed Ernest.
Der er noget ved det navn, som indgyder absolut tillid.
Straks da Algy nævnte, han havde en ven ved navn Ernest -
- vidste jeg, at skæbnen havde bestemt, jeg skulle elske Dem.
- Elsker du mig virkelig? - Lidenskabeligt.
- Du aner ikke, hvor lykkelig jeg er. - Min egen Ernest.
Du mener vel ikke, at du ikke kunne elske mig, hvis jeg ikke hed Ernest?
- Men du hedder jo Ernest. - Det ved jeg, men ...
Hvis jeg hed noget andet.
Det er en metafysisk gisning.
Og som de fleste metafysiske gisninger har den intet at gøre -
- med livets virkelig kendsgerninger, som vi kender dem.
Hvis jeg må være oprigtig, bryder jeg mig ikke om navnet Ernest.
- Det klæder mig slet ikke. - Jo, det er et guddommeligt navn.
Det har sin egen klang. Det fremkalder vibrationer.
Gwendolyn, jeg synes, der er andre og pænere navne.
Jack er for eksempel et charmerende navn.
Jeg har kendt flere, der hed Jack, og de var alle ret vulgære.
- Det eneste sikre navn er Ernest. - Vi må straks gifte os.
- Gifte os ...? - Ja.
De ved, jeg elsker Dem, og De har fået mig til at tro -
- at jeg ikke er ligegyldig for Dem.
Jeg forguder Dem, men De har ikke friet til mig endnu.
Intet er nævnt om ægteskab. Emnet er ikke blevet berørt.
- Gwendolen ... - Ja, hvad har De at sige?
- Det ved De jo godt. - Ja, men De siger det ikke.
Gwendolen, vil du gifte dig med mig?
Mr. Worthing!
Rejs Dem fra den halvknælende stilling. Den er højst usømmelig.
Mor, du må trække dig tilbage. Mr. Worthing er ikke færdig endnu.
- Færdig med hvad? - Jeg er forlovet med mr. Worthing.
Du er ikke forlovet med nogen. Når det sker, vil jeg og din far-
- såfremt hans helbred tillader det ... informere dig om kendsgerningen.
Vent på mig nede i vognen ... l vognen, Gwendolen.
Gwendolen ... vognen!
De står ikke på min liste over valgbare unge mænd.
Men jeg er rede til at tilføje Dem som en mulig kandidat.
Mød op hjemme os mig. kl. 11 i morgen formiddag.
Jeg har en del spørgsmål, jeg vil stille Dem.
Algernon.
Fortalte du så Gwendolen sandheden om at du er Ernest i byen -
- og Jack på landet?
Kære ven. Man fortæller ikke sandheden til en sød og forfinet pige.
Du har sære ideer om adfærd over for kvinder.
Man skal elske hende, hvis hun er køn og en anden, hvis hun er vulgær.
- Du siger ikke andet sludder. - Det gør alle jo.
Kære ven, du har glemt at betale regningen.
Slet ikke. Jeg sætter en ære i ikke at betale på Savoy.
Hvorfor ikke? Du har masser af penge.
Ja, men det har Ernest ikke. Han skal leve op til sit ry.
Cecily ...
Dine intellektuelle glæder venter dig, mit barn.
Læg nu din dagbog væk, Cecily.
Jeg kan slet ikke se, hvorfor du fører dagbog.
Det gør jeg for at nedfælde mit livs vidunderlige hemmeligheder.
Hvis jeg ikke skrev dem ned, ville jeg nok glemme alt om dem.
Hukommelsen er den dagbog vi alle bærer rundt på.
Hukommelsen er vist ansvarlig for de romaner i tre bind folk skriver nu.
Du skal ikke tale nedsættende om romaner i tre bind.
- Jeg skrev selv en i sin tid. - Gjorde De virkelig?
Jeg håber ikke, den endte godt.
Den endte godt for de gode og dårligt for de onde.
Det er det, fiktion går ud på.
Kom nu i gang. Disse spekulationer er nytteløse.
Jeg kan se den kære dr. Chasuble gå ind i haven.
Dr. Chasuble ...
- Det er sandelig en fornøjelse. - Hvordan har vi det så?
- Ms. Prism, De har det vel godt? - Ms. Prism har en anelse hovedpine.
Hun vil have godt af en spadseretur med Dem i parken, dr. Chasuble.
Cecily, jeg har da ikke sagt noget om hovedpine.
Nej, men jeg fornemmede instinktivt, at De havde hovedpine.
Det tænkte jeg på, og ikke tysktimen, da pastoren dukkede op.
- Du er vel ikke uopmærksom. - Jo, det er jeg desværre.
Besynderligt. Var jeg så heldig at være ms. Prisms elev-
- ville jeg klynge mig til mine læber.
Jeg talte billedligt. Min metafor var inspireret af bier.
Jeg går ud fra, vi ses til aftenandagten.
Held og lykke.
Ernest ...
Denne vej.
Tag bare plads, mr. Worthing.
Tak, men jeg foretrækker at stå.
Ryger De?
Ja, jeg må tilstå, at jeg ryger.
Fint. En mand bør have en syssel. Der er for mange lade mænd i London.
- Hvor gammel er De? - 35.
En god alder at gifte sig i.
En mand der vil giftes bør altid vide alt eller ingenting.
Hvad ved De?
- Jeg ved intet, Lady Bracknell. - Det glæder mig at høre.
Jeg bifalder intet, der forandrer naturlig uvidenhed.
Uvidenhed er som en delikat eksotisk frugt.
Rør ved den, og friskheden er væk.
Hele teorien om moderne uddannelse er voldsomt usund.
Men i England har uddannelse heldigvis ingen effekt.
I så fald ville den udgøre en trussel mod overklassen -
- og føre til optøjer på Grosvenor Square.
- Hvad er Deres indkomst? - 7-8.000 om året.
- I jord eller investeringer. - Hovedsagelig investeringer.
Det er tilfredsstillende.
Jeg har et hus på landet med tilhørende jord. 600 ha.
De har vel et hus i byen?
En uspoleret pige som Gwendolyn kan jo ikke opholde sig på landet.
Jeg ejer et hus på Belgrave Square ... nummer 149.
Det mindre fine kvarter. Det anede mig, der var noget.
Men det kan jo let ordnes.
- Finheden eller kvarteret? - Begge dele om nødvendigt.
- Lever Deres forældre stadig? - Jeg har mistet mine forældre.
At miste en forælder kan betragtes som ulyksaligt.
At miste begge tyder på skødesløshed.
Hvem var Deres far? Han må have været en velhavende mand.
Det ved jeg faktisk ikke.
Jeg sagde, jeg havde mistet mine forældre.
Men faktisk har mine forældre mistet mig.
Jeg ved ikke, hvem jeg er født af.
- Jeg blev fundet. - Fundet ...?
Den afdøde Thomas Cardew, som var venlig og barmhjertig -
- fandt mig og gav mig navnet Worthing -
- fordi han havde en billet til Worthing i sin lomme.
Worthing er en by i Sussex. Et feriested ved havet.
Og hvor fandt herren med billetten til feriestedet Dem så?
I en håndtaske.
- I en håndtaske? - Ja, jeg lå i en håndtaske.
En temmelig stor håndtaske af sort læder ...
... med håndtag ... En ordinær håndtaske.
På hvilken lokalitet stødte denne James eller Thomas Cardew -
- på denne håndtaske?
I garderoben på Victoria Station. Den blev forvekslet med hans egen.
- Garderoben på Victoria Station? - Ja. Linien til Brighton.
Linien er uvæsentlig.
Mr. Worthing, jeg er ret målløs over det, De lige har fortalt mig.
At blive født eller avlet i en håndtaske med eller uden håndtag -
- er for mig at se at udvise foragt for familielivets anstændighed -
- hvilket minder mig om den franske revolutions værste udskejelser.
Og De ved vel, hvad den ulyksalige bevægelse førte til.
Hvad råder De mig til at gøre?
Jeg vil gøre alt for at sikre Gwendolens lykke.
Jeg vil stærkt råde Dem til at finde slægtninge hurtigst muligt.
Og gøre alle bestræbelser på at frembringe forældre af begge køn -
- før sæsonen er ovre.
Det kan jeg umuligt. Jeg kan fremvise håndtasken, som jeg har derhjemme.
- Det burde stille Dem tilfreds. - Mig ...?
Hvad har det med mig at gøre?
De tror vel ikke, at jeg og Lord Bracknell ville drømme om -
- at tillade vores eneste datter, som er opfostret med omsorg -
- at gifte sig ind i en garderobe og danne en alliance med en pakke!
Tak for i dag, mr. Worthing.
I lige måde.
Tror du, Gwendolen bliver som sin mor om 150 år, Algy?
Alle kvinder bliver som Deres mødre. Det er deres tragedie.
En mand gør ikke, og det er hans.
Er det intelligent?
Det er velformuleret og sandt som andre civiliserede iagttagelser.
Ernest ... min kære Ernest.
Algy, jeg har noget, jeg skal fortælle mr. Worthing.
Min egen skat.
Historien om dit romantiske ophav, som mor har fortalt mig -
- ledsaget af nedladende kommentarer har vakt noget dybt i min natur.
Jeg fulgte dig herhen for at forsikre dig om, at hun intet kan gøre -
- for at ændre min evige hengivenhed over for dig.
Din byadresse i Albany har jeg. Hvad er din adresse på landet?
The Manor ... Woolton, Hertfordshire.
- Jeg vil skrive dagligt. - Min egen.
Jeg må tilstå, at jeg ryger. Jeg ved intet, Lady Bracknell.
Jeg kan frembringe en håndtaske nu.
Før man bliver fundet i en taske på en station -
- må nogen have efterladt en i en taske på stationen.
At Lady Bracknell snuser rundt og ophæver Ernest -
- er en risiko, jeg ikke kan løbe.
Desuden er Cecily blevet lidt for interesseret i ham. Trist.
- Jeg vil gerne møde Cecily. - Jeg vil sørge for, det aldrig sker.
Hun er usædvanligt smuk og kun lige fyldt atten.
Jeg vil sige, at han døde i Paris af apopleksi.
Men det er arveligt. Det er noget, der ligger til familien.
- Sig hellere det var forkølelse. - Udmærket.
Min stakkels bror Ernest afgik ved døden pga. alvorlig forkølelse.
Så er han ryddet af vejen.
Har du fortalt Gwendolen, at du har en meget smuk myndling -
- som lige er fyldt atten.
Den slags buser man ikke ud med.
Cecily og Gwendolen vil garanteret blive meget gode venner.
Når de møder hinanden, vil de straks kalde hinanden søstre.
Det kalder kvinder kun hinanden, når de har kaldt hinanden andre ting.
Tag jer ikke af mig.
- Gid det bliver godt vejr i morgen. - Det er det aldrig.
- De er en perfekt pessimist. - Jeg gør alt for at tilfredsstille.
Find mit kjolesæt frem og min smoking ...
... og også krøllejernet. I morgen, Lane ...
... skal jeg være alibi-mager.
Det må være derhenne.
Kan vi gå ned der?
Bed mr. Ernest Worthing komme.
- Du er min lille kusine Cecily. - Du tager helt fejl.
Jeg er ikke lille. Faktisk er jeg ret høj af min alder.
Men jeg er din kusine Cecily. Og dig ...
Det fremgår af kortet, at du er onkel Jacks bror, min fætter Ernest.
- Min slemme fætter Ernest. - Du må ikke tro, jeg er slem.
I så fald har du bedraget os alle på utilgivelig vis.
- Jeg har været ret letsindig. - Det glæder mig.
Nu du siger det, har jeg været meget slem på min egen måde.
Du bør ikke være stolt af det, selv om det nok var behageligt.
Det er langt mere behageligt at være her hos dig.
Og hvorfor er du her egentlig? Onkel Jack er først tilbage mandag.
Sikke en skuffelse. Jeg skal med toget mandag morgen.
Jeg har et forretningsmøde, jeg gerne vil gå glip af.
Meget muligt, men du må hellere vente, til onkel Jack kommer.
Han vil tale om din emigration. Onkel Jack vil sende dig til Australien.
Australien! Jeg vil hellere dø.
Han sagde i onsdags, at du måtte vælge mellem denne verden -
- den næste verden og Australien.
Mine efterretninger om Australien og den næste verden er ikke løfterige.
- Denne verden er god nok for mig. - Men er du god nok til den?
Desværre ikke, og derfor skal du rette mig op.
Du kunne gøre det til din opgave.
Jeg har ikke tid her i eftermiddag.
Må jeg så rette mig selv op her i eftermiddag?
Det lyder lidt virkelighedsfjernt, men prøv hellere.
Det gør jeg.
- Jeg har det allerede bedre. - Du ser værre ud.
Det er, fordi jeg er sulten.
Mr. Worthing.
Sikke en overraskelse. Vi ventede dem først tilbage mandag eftermiddag.
Jeg kom hjem før forventet.
Denne sorgens klædedragt skyldes vel ikke en frygtelig ulykke?
- Min bror ...? - Mere gæld og udskejelser?
Han lever stadig i vellevned.
Død.
Deres bror Ernest er død ...?
Stendød.
Sikke en lærestreg. Jeg håber, han lærer af det.
Han havde mange fejl, men det er et trist slag.
Ja, det er.
Var De hos ham til det sidste?
Nej, han døde i udlandet. I Paris.
Jeg fik et telegram i går af bestyreren af Grand Hotel.
- Er dødsårsagen nævnt? - Alvorlig forkølelse.
Som man sår, så høster man.
Barmhjertighed. Jeg er selv følsom over for træk.
Prosit.
Onkel Jack. Hvor er det rart, at du er hjemme.
Hvad er der galt? Se dog glad ud.
Du ligner en, der har tandpine, og jeg har en overraskelse til dig.
Hvem tror du, der er i rosenhaven?
Din bror.
Din bror Ernest. Han kom for en halv time siden.
Sludder. Jeg har ingen bror. Jeg mener ...
Kom. Han bliver glad for, at du er kommet hjem så tidligt.
Det er glædeligt nyt.
Du godeste.
Broder John, jeg kommer for at fortælle -
- at jeg er meget ked af alt det besvær, jeg har voldt dig.
Jeg agter at føre et bedre liv fremover.
Hvad skal jeg sige? Den gamle Ernest er død. Længe leve den nye.
Jeg troede, du ville bifalde min lille spøg.
Du kender mig jo. Det undrer mig, du tog det så alvorligt.
I hvert fald står jeg foran dig som et helt nyt menneske -
- opsteget som Fugl Fønix af asken.
Onkel Jack, du slår vel ikke hånden af din egen bror ...?
Jeg tager ikke hans hånd. Han opfører sig skændigt og ved hvorfor.
- Giv ham dog hånden. - Jeg kunne ligge død i Paris.
- Ja, det kunne du. - Af forkølelse.
Hold nu op, Jack. Giv mig hånden.
Undskyld.
Vi anbringer mr. Ernests ting i det blå værelse på første sal.
Hvornår er der skriftemål?
Mr. Ernests bagage. Vi bærer den op i det blå værelse.
- Hans bagage ...? - Ja, to bokse og to kufferter.
To hatteæsker og en stor frokostkurv.
Jeg kan kun blive en uge denne gang.
Din slyngel. Hvad har du at sige til dit forsvar?
Jeg har det at sige, at den lille Cecily er en skat.
Du skal ikke omtale ms. Cardew på den måde.
Jeg bryder mig ikke om det.
Din forfængelighed er latterlig. Din tilstedeværelse er absurd.
Men du skal nå fire-toget. Hav en god rejse hjem til byen.
Dette alibi-mageri har ikke været en succes for dig.
Er det ikke dejligt at se en så fuldendt forsoning?
Jeg mener, det har været en stor succes.
Middagen er serveret.
Cecily.
Kan jeg få en knaphulsblomst først? Uden det har jeg ingen appetit.
Mr. Worthing.
- En Marechal Niel ...? - Nej, hellere en lyserød rose.
- Hvorfor? - Fordi du er som en lyserød rose.
Det er upassende, at du taler sådan. Det siger ms. Prism aldrig til mig.
Så er ms. Prism en nærsynet gammel dame.
Du er den kønneste pige, jeg har mødt.
Der er noget godt i alle. Ernest har lige fortalt om sin svagelige ven ...
- ... som han tit besøger. - Den stakkels Bunbury.
Der må da være noget godt i en, der tager sig af en svagelig -
- og forlader Londons glæder for at sidde ved en sygeseng.
Luk dørene.
Godmorgen, sir.
Kære Ernest ... jeg har savnet dig noget så inderligt.
Det virker som en evighed, siden jeg sidst så dig -
- og vores adskillelse er nu en ubærlig byrde.
De følelser, du har vækket i mig, er både dejlige ...
... og yderst pinefulde.
Min allerkæreste Ernest.
Det er selve dit navn der driver mig til at tage hånd om min fremtid -
- som nu er brændt ind i selve min krop.
Derfor vil jeg nu flygte fra dette fængsel -
- og begive mig direkte ud til dig ...
... til min eneste ene ...
Ernest.
Algy!
Ernest.
Godmorgen, kære ven.
- Vi må snakke. Du skal rejse. - Hvordan skal vi så snakke?
- Vi kan ikke begge være Ernest. - Det er vi vist, broder Jack.
Jeg håber, Cecily, at jeg ikke forulemper dig -
- hvis jeg siger helt åbent og oprigtigt ...
... at du for mig at se er legemlig- gørelsen af noget fuldendt.
Din ligefremhed tjener dig til ære, Ernest.
- Jeg skriver det ned i min dagbog. - Fører du dagbog?
- Må jeg se den? - Nej.
Den er en ung piges egne tanker og indtryk.
Men jeg skriver gerne ned efter diktat. Fortsæt bare.
Ikke hoste. Når man dikterer skal man tale flydende og ikke hoste.
Cecily, siden jeg fik øjnene op for din uforlignelige skønhed -
- har jeg vovet at elske dig vildt ...
Vildt ... lidenskabeligt, hengivent og håbløst ...
Tillader De, sir ...?
To herrer ønsker at tale med Dem.
Mr. Ernest Worthing, B4 The Albany ...?
Ja, det er min adresse.
Jeg har en stævning mod Dem på vegne af Savoy Hotel -
- lydende på 762 pund og 14 shillings.
Sludder. Jeg spiser aldrig på Savoy for egen regning.
Af hensyn til vores klient er vi nødt til at tilbageholde Dem.
- Tilbageholde mig ...? - I seks måneder.
- De foretrækker vel at betale. - En gentleman har jo ikke penge.
Ifølge min erfaring plejer slægtninge at betale.
Broder Jack.
762 pund, 14 shilling og 2 pence siden oktober ...
Jeg må sige, jeg aldrig før har set mage til letsindig ekstravagance.
Hvor er du latterlig. Du har din gæld, og jeg har min.
Du ved udmærket godt, at den regning er din.
Mr. Worthing, hvis det er endnu en spøg, er den højst upassende.
Det er en grov forulempelse. Lige hvad jeg havde ventet af ham.
Og utaknemmelighed. Det havde jeg ikke forventet.
Om lidt benægter han nok, at han er Ernest Worthing.
Jeg beklager at forstyrre familiemødet, men tiden er knap.
Vi skal nå til Holloway inden fire, hvis vi skal have adgang.
- Reglerne er meget strenge. - Holloway.
Slip mig.
Holloway er der, hvor folk af hans slags anbringes.
Jeg vil ikke fængsles i en forstad for at have spist i West End.
Jack!
Jeg afregner min brors mellemværende ...
... på den betingelse, at han straks begiver sig af sted -
- til den sengeliggende Bunbury, hvis helbred er stærkt forværret.
Nå, Ernest ...?
Mr. Worthing. Jeg må bede Dem om ikke at afbryde ms. Cardews studier.
Jeg fik ikke sagt, at dr. Chasuble venter Dem i sakristiet.
I sakristiet ...? Dr. Chasuble.
- Han venter på Dem. - Det lyder alvorligt.
Det er vist ikke korrekt at lade ham vente, Cecily.
Det ville være meget forkert, men der er fugtigt i sakristiet.
Denne afsked er meget pinefuld.
Du kan jo ikke svigte mr. Bunbury her i nødens stund.
Jeg er ligeglad med Bunbury. Jeg er ligeglad med alt nu.
Jeg tænker kun på dig. Jeg elsker dig, Cecily.
- Vil du gifte dig med mig, Cecily? - Ja. Vi har været forlovet i 3 mdr.
- I 3 måneder ...? - Præcis 3 måneder på torsdag.
Elskede.
Hvornår kom forlovelsen i stand?
Den 14. februar.
Efter en lang kamp med mig selv sagde jeg ja under dette gamle træ.
Og i denne æske gemmer jeg alle dine søde breve.
Mine breve ...? Søde Cecily, jeg har aldrig skrevet breve til dig.
Det ved jeg godt. Jeg husker kun, jeg måtte skrive dine breve for dig.
Jeg skrev altid tre gange om ugen og ofte hyppigere.
- Lad mig se dem. - Nej, det kan jeg da ikke.
Så bliver du alt for indbildsk.
De tre du skrev efter jeg hævede forlovelsen er så smukke -
- og fyldt med stavefejl, at jeg græder, når jeg læser dem.
- Blev vores forlovelse hævet? - Ja, den 22. marts i år.
Du må godt se det.
I dag hævede jeg forlovelsen med Ernest. Vejret er stadig yndigt ...
Hvorfor hævede du den? Jeg havde jo ikke gjort noget.
Det sårer mig virkelig, især fordi vejret var så yndigt.
Det havde ikke været en seriøs forlovelse, uden jeg hævede den.
Men jeg tilgav dig, før ugen var omme.
- Du er en fuldendt engel. - Min kære romantiske dreng.
Jeg har faktisk aldrig overvejet at blive gift før nu.
- Du må ikke hæve den igen, Cecily. - Det kan jeg slet ikke nu.
Men der er jo lige det med dit navn.
Naturligvis.
Nu må du ikke le, men det har altid været min drøm -
- at elske en, der hed Ernest.
Der er noget ved det navn, som indgyder fuld tillid.
Så du vil ikke kunne elske mig, hvis jeg havde et andet navn?
Hvilket navn?
- Algy, for eksempel. - Jeg ville respektere dig, Ernest.
Jeg ville beundre dig som person -
- men jeg ville ikke kunne give dig min udelte opmærksomhed.
Jagtvognen er klar til Dem, sir.
Du må af sted nu. Jo før kommer du tilbage igen.
Sikke en charmerende dreng. Jeg kan godt lide hans hår.
De ville tale med mig, dr. Chasuble.
Det gjorde jeg ikke.
Jaså ...? Det gjorde De ikke.
Jeg beklager, men blot for at få det uddybet ...
Da De sagde nej, mente De så, at De ikke sagde, De ville tale med mig?
Eller at De slet ikke ønskede at tale med mig.
Er sproget ikke besynderligt?
Hav mig undskyldt. Jeg har en dobbelt dåb i eftermiddag -
- og jeg skal fylde vand på døbefonten.
Prosit.
En ms. Fairfax vil tale med mr. Worthing.
Et vigtigt anliggende.
Mr. Worthing kommer snart ud. De må gerne servere the.
Ms. Cardew.
Ms. Fairfax. Jeg vil gerne præsentere mig. Jeg er Cecily Cardew.
Det er et yndigt navn. Noget siger mig, vi bliver gode venner.
Jeg holder meget af Dem, og mit første indtryk er aldrig forkert.
- De er her på en kort visit ...? - Nej, jeg bor her.
Men Deres mor eller en anden kvindelig slægtning er her vel også?
Nej, jeg har ingen mor eller familie. Min værge tager sig af mig.
- Deres værge? - Jeg er mr. Worthings myndling.
Det har han aldrig nævnt. Han er så hemmelighedsfuld.
Han bliver mere og mere interessant.
Men jeg må sige, at nu hvor jeg ved, at De er mr. Worthings myndling -
- må jeg udtrykke et ønske om, at De var-
- lidt ældre, end De ser ud til, og så lidt mindre tillokkende ud.
Hvis jeg må være oprigtig ...
Ja. Når man har noget ubehageligt at sige, bør man være oprigtig.
For at være oprigtig ville jeg ønske, at De var 42 -
- og mere end almindeligt vulgær af Deres alder at være.
Ernest er meget retskaffen. Han er indbegrebet af sandhed og ære.
Jeg mener, at Jack for eksempel er et charmerende navn.
Det er ikke Ernest Worthing, som er min værge. Det er hans storebror.
Der har vi forklaringen.
Du har lettet mig for en byrde. Jeg var ved at blive nervøs.
Er du sikker på, det ikke er Ernest Worthing, som er din værge?
Helt sikker. Faktisk ...
- ... skal jeg være hans. - Hvabehar?
Ernest Worthing og jeg er forlovet, og vi skal giftes.
Kære Cecily, der må være tale om en fejl.
Ernest Worthing er forlovet med mig.
Det bliver bekendtgjort i ''Morning Post'' senest på lørdag.
Det må du have misforstået. Ernest friede for 10 minutter siden.
Mystisk, for han friede til mig -
- i går eftermiddags kl. 17.30.
Hvis du ønsker at få det bekræftet, så gør det endelig.
Jeg rejser aldrig uden min dagbog. Man bør have læsestof på toget.
Jeg beklager meget, men jeg har vist førsteret.
- Må jeg byde på en kop the? - Tak, ms. Cardew.
- Sukker ...? - Nej tak. Det er ikke på mode mere.
- Kage eller brød og smør? - Brød og smør, tak.
Kage ser man sjældent i de bedste hjem for tiden.
Fra første færd mistænkte jeg dig. Du var falsk og bedragerisk.
Det forekommer mig, jeg jeg lægger beslag på Deres kostbare tid.
De har sikkert andre besøg af lignende art i nabolaget.
Ernest ...
- Du er allerede tilbage. - Min elskede.
Et øjeblik. Er du forlovet og skal du giftes med denne unge dame?
Hvilken ung dame? Du godeste. Gwendolen.
Naturligvis ikke. Hvor har du fået den ide fra?
- Tak. - Der er sket en fejl, ms. Cardew.
Herren, der omfavner Dem, er min fætter Algernon Moncrieff.
Algernon Moncrieff ...?
- Ja. - Algy!
Her er Ernest.
- Min egen Ernest. - Gwendolen, min egen.
Jeg vidste, der var tale om en misforståelse.
Herren, hvis arme er om Deres liv, er min værge John Worthing.
- Hvabehar? - Det er onkel Jack.
Jack ...?
- Hedder du Algy? - Det kan jeg ikke benægte.
Hedder du virkelig John?
Jeg kunne jo benægte alt, men jeg hedder faktisk John.
Vi er begge blevet udsat for bedrag.
- Min stakkels sårede Cecily. - Søde forulempede Gwendolen.
- Vil du kalde mig søster? - Gerne.
Lad os gå ind i huset. De følger næppe med os derind.
Nej, mænd er nogle kujoner.
Hvordan kan du sidde og æde muffins, nu vi er i denne knibe?
Du er hjerteløs.
Jeg kan knap spise muffins i min ophidsede tilstand.
Jeg ville få smør på ærmerne.
Det er hjerteløst, at du spiser muffins under disse omstændigheder.
Når jeg er i knibe, er det at spise min eneste trøst.
Når jeg er i stor knibe, som enhver der kender mig godt vil vide -
- fornægter jeg alt undtagen mad og drikke.
For nærværende spiser jeg muffins, fordi jeg er ulykkelig.
Desuden holder jeg især meget af muffins.
Du behøver ikke være så grådig og spise dem alle.
Vil du have noget thekage? Jeg kan ikke lide det.
Man har vel lov at spise sine egne muffins i sin egen have.
De spiser muffins.
Du sagde lige, det var hjerteløst at spise muffins.
Jeg sagde, det var hjerteløst af dig under disse omstændigheder.
- Det er noget andet. - Men det er de samme muffins.
Du har ikke store chancer hos min myndling, Algernon .
Der er heller ingen chancer for at du og ms. Fairfax bliver forenet, Jack.
Er der et særligt barn, De er interesseret i, mr. Worthing?
Faktum er, kære doktor, at jeg gerne selv vil døbes.
I eftermiddag, hvis De ikke har andet at gøre.
Mr. Worthing, De er jo allerede blevet døbt.
Det kan jeg ikke huske.
Jeg ved ikke, om det generer Dem, eller De finder mig for gammel ...
Nej, absolut ikke ...
Nedsænkning af voksne er en korrekt kanonisk praksis.
Hvornår ønsker De ceremonien udført?
Jeg vil kigge forbi ved seks-tiden, hvis det passer Dem.
- Glimrende. - Tak.
- Vi kan ikke begge blive døbt. - Jeg har ret til at blive døbt.
- Du er allerede døbt. - Men det er mange år siden.
Men du er døbt. Det er det afgørende.
Derfor kan jeg bære det. Hvis du ikke ved, om du er blevet døbt -
- er det farligt, at du vover dig ud i det.
Du siger så meget sludder.
- Lad os udvise værdig tavshed. - Det er det rette at gøre nu.
Tavsheden afstedkommer en ubehagelig virkning.
Som er højst usmagelig.
kom ned.
lady, kom ned.
Hun kommer ej, jeg kender hende.
En elskers løfter blæser hun på.
Kun lidt godt en mand kan sige
om en der er så grusom og så smuk
kærlighed er kvinders legetøj
de kender ej en elskers smerte
og jeg der elsker som en mand
må elske forgæves
kom ned.
lady, kom ned.
- Vi tager ikke ordet først. - Nej.
Jeg skal spørge om noget. Meget afhænger af Deres svar.
Gwendolen, din sunde fornuft er uvurderlig.
Mr. Moncrieff, besvar venligst følgende spørgsmål.
Hvorfor foregav De at være min værges bror?
For at få lejlighed til at træffe Dem.
- Det er da en god forklaring. - Ja, hvis du tror på ham.
Det gør jeg ikke, men det var trods alt et smukt svar.
Ja, når det gælder vigtige ting, er stil vigtigere end oprigtighed.
Mr. Worthing, hvordan forklarer De, at De foregav at have en bror?
Var det for at få lejlighed til at komme ind til byen -
- og se mig så tit som muligt?
Tvivler De på det, ms. Fairfax?
Jeg har min store tvivl, men den agter jeg at knuse.
Deres forklaringer lader til at være tilfredsstillende.
Især mr. Worthings. Den lader til at være sandfærdig.
Jeg er tilfreds med mr. Moncrieff. Hans stemme indgyder troværdighed.
- Mener du, vi skal tilgive dem? - Ja.
- Jeg mener nej. - Visse principper kan ikke fraviges.
Jeres navne er stadig en uoverstigelig hindring.
Vore navne?
Men vi skal døbes i eftermiddag.
Så for min skyld gør De den rædsomme ting?
Og for at behage mig udsætter De Dem selv for den prøvelse?
Når det gælder selvopofrelse er mænd klart forud for os.
Elskede ...
- Lady Bracknell ... - Gwendolen!
- Hvad skal det betyde? - Jeg skal giftes med mr. Worthing.
Kom her ... sæt dig ned.
Sæt dig ned med det samme.
De må forstå, at enhver samtale mellem Dem og min datter-
- skal ophøre i dette øjeblik. På dette og andre punkter står jeg fast.
- Jeg skal giftes med Gwendolen. - Det skal De bestemt ikke.
Og hvad angår Algy ...
- Algy ... - Ja, tante Augusta.
Er det i dette hus, at din svagelige ven mr. Bunbury opholder sig?
Nej, Bunbury bor ikke her. Han er et andet sted nu. Faktisk ...
- Bunbury er død. - Død ...?
Ja.
Hvornår døde mr. Bunbury? Hans død kom meget pludseligt.
- Bunbury døde i eftermiddags. - Hvad døde han af?
Bunbury ...? Lad os sige, at bomben sprang.
Blev han offer for revolutionært raseri?
Jeg vidste ikke, at Bunbury gik op i sociale love.
Kære tante Augusta, jeg mener, at han fik den fulde sandhed.
Lægerne fandt ud af, at Bunbury ikke kunne leve.
Så Bunbury døde.
Han må have haft stor tillid til sine lægers dømmekraft.
Jeg er glad for, at han endelig tog en definitiv beslutning -
- og fik et ordentligt lægeligt råd.
Nu hvor vi endelig er sluppet af med denne mr. Bunbury-
- må jeg så spørge, hvem det unge menneske er-
- hvis hånd min nevø Algernon holder på aldeles unødvendig vis?
- Cecily Cardew, min myndling. - Jeg skal giftes med Cecily.
Mr. Moncrieff og jeg er forlovet og skal giftes.
Jeg ved ikke, om der er noget særligt i luften -
- i denne del af Hertfordshire -
- men antallet af forlovelser er over det anstændige gennemsnit -
- som ifølge statistikkerne er vores ledetråd.
Er ms. Cardew beslægtet med nogle af stationerne i London?
Jeg søger blot oplysninger.
Indtil for nylig vidste jeg ikke, at der var familier eller personer-
- hvis ophav var en banegård.
Gwendolen, vi skal tage afsked nu.
Formelt skal jeg spørge, om ms. Cardew har nogen formue?
130.000 pund som er båndlagt.
Farvel, Lady Bracknell.
Et øjeblik, mr. Worthing.
130.000 pund ... som er båndlagt.
Ms. Cardew lader til at være en meget attraktiv ung dame.
Kom herhen, min egen.
Op med hagen.
Stil beror i høj grad på hagens position.
Den skal holdes højt for tiden. Algy ...
Der er særlige sociale muligheder i ms. Cardews profil.
Cecily er den sødeste og kønneste pige i verden.
Jeg giver ikke en døjt for hendes sociale muligheder.
Tal aldrig nedsættende om de fine kredse, Algernon.
Det gør kun folk, der ikke kan komme ind i dem.
Du ved jo, at Algy ikke har andet end sin gæld at ty til.
Men jeg bifalder ikke, at man gifter sig for pengenes skyld.
Da jeg giftede mig med Lord Bracknell, havde jeg ingen formue.
Men det faldt mig ikke et øjeblik ind -
- at det skulle være en hindring.
Så jeg må vel give mit samtykke.
Undskyld, jeg afbryder, men jeg er ms. Cardews værge.
Hun kan ikke gifte sig uden mit samtykke, før hun bliver myndig.
Og det samtykke afviser jeg at give.
På hvilket grundlag?
- Fordi han taler usandt. - Usandt ...? Min nevø Algy.
Der er desværre ingen tvivl.
Under mit ophold i London, som gjaldt et vigtigt kærlighedsærinde -
- tiltvang han sig adgang til mit hus ved at foregive at være min bror.
Og han vandt min eneste myndlings følelser-
- skønt hans hensigter var af økonomisk karakter.
Benægt det, hvis du tør.
Dernæst blev han til the og fortærede hver eneste muffin.
Endnu værre er det, at han vidste, at jeg aldrig har haft en bror-
- og ikke agter at anskaffe mig en bror.
Kom herhen, mit barn.
- Hvor gammel er du? - 18, tante Augusta.
Men så er du snart myndig og frigjort fra din værges lænker.
Ifølge sin bedstefars testamente er hun myndig, når hun fylder 35.
Det er ingen alvorlig hindring. 35 er en meget tillokkende alder.
Londons fine kredse er fyldt med kvinder af ædel byrd -
- som selv har valgt at være 35 år gamle i årevis.
- Kan du vente, til jeg er 35? - Det ved du da.
Det følte jeg instinktivt, men så længe kan jeg ikke vente.
- Men hvad skal vi gøre? - Det ved jeg ikke, mr. Moncrieff.
Kære mr. Worthing, da ms. Cardew tilkendegiver-
- at hun ikke kan vente, til hun fylder 35 ...
En bemærkning der tyder på en noget utålmodig natur ...
... vil jeg bede Dem genoverveje Deres beslutning.
Lady Bracknell, det hele er op til Dem nu.
Hvis De giver Deres samtykke til, at jeg gifter mig med Gwendolen -
- lader jeg gerne Deres nevø danne en alliance med min myndling.
Det De foreslår er aldeles udelukket.
Så kan vi alle se frem til et lidenskabeligt cølibat.
Kom nu. Vi er allerede kommet for sent til 5-6 tog.
Et mere vil udsætte os for sladder på perronen.
Alt er klar til dåben.
Dåben ...? Er det ikke lige lovlig hurtigt?
Begge disse herrer har udtrykt et ønske om en umiddelbar dåb.
I deres alder ...? Selve ideen er grotesk og ureligiøs.
Jeg forbyder jer at blive døbt. De udskejelser vil jeg ikke tolerere.
Undskyld, jeg afbryder, dr. Chasuble ...
Ms. Prism har bedt mig sige, at hun venter på Dem i sakristiet.
Hun har ventet i et godt stykke tid.
Ms. Prism ... i sakristiet ...?
Hun venter på Dem ... ja.
Ms. Prism ... hørte jeg Dem nævne en ms. Prism?
Ja, jeg er på ...
Prosit.
Jeg går hen til hende nu.
Er denne ms. Prism en frastødende kvinde, som forestår uddannelse?
Hun er en meget kultiveret dame, og indbegrebet af respektabilitet.
Det er den samme. Dr. Chasuble, følg mig hen i sakristiet.
Jeg har ventet Dem, kære doktor.
Prism!
Hvor er det barn?
For 34 år siden forlod De Lord Bracknells hjem -
- med ansvaret for en barnevogn, der indeholdt et drengebarn.
De vendte aldrig tilbage. Nogle få uger senere ...
... efter politiets omfattende efterforskning -
- blev barnevognen fundet ved midnat i en afkrog af Bayswater.
Den rummede manuskriptet til en roman i tre bind -
- som var usædvanligt afskyeligt sentimental.
Men barnet var der ikke. Prism, hvor er barnet?
Lady Bracknell, jeg indrømmer skamfuldt, at det ved jeg ikke.
Kendsgerningerne er som følger: Om morgenen den pågældende dag -
- som for evigt vil være prentet i min hukommelse -
- forberedte jeg som sædvanlig en spadseretur med barnevognen.
Jeg medbragte også en gammel men rummelig håndtaske -
- hvori jeg ville anbringe manuskriptet til et stykke fiktion -
- som jeg havde skrevet i mine få ledige stunder.
l et øjeblik af mentalt fravær, som jeg aldrig tilgiver mig selv-
- lagde jeg manuskriptet i kurven under vognen ...
... og lagde barnet i håndtasken.
Hvor anbragte De håndtasken?
- Spørg mig ikke, mr. Worthing. - Det er et vigtigt spørgsmål.
Jeg insisterer på at vide, hvor De satte håndtasken med barnet.
Jeg satte den i garderoben på en af Londons store stationer.
- Hvilken station? - Victoria ... Brighton-linien.
Onkel Jack virker meget ophidset.
Er det denne håndtaske?
Kig nøje på den, før De svarer.
Flere menneskers lykke afhænger af Deres svar.
Tasken er utvivlsomt min. Det glæder mig at få den tilbage.
Det har været ubelejligt at måtte undvære den i alle de år.
De har fået mere tilbage. Jeg var det barn, der lå i den.
Dem ...?
- Mor! - Mr. Worthing, jeg er ugift.
Jeg kan ikke benægte, at det er et hårdt slag.
Men hvem har ret til at kaste sten mod en, der har lidt.
Kan anger ikke råde bod på en tåbelig handling?
- Mor, jeg tilgiver dig. - Der er tale om en fejl.
Der er damen, som kan fortælle, hvem De virkelig er.
Ikke for at være udfrittende, men vil De fortælle mig, hvem jeg er?
De er søn af min stakkels søster mrs. Moncrieff-
- og dermed Algys lillebror.
Algys lillebror ...?
Så jeg har en bror alligevel?
Ja.
Jeg vidste, jeg havde en bror.
Jeg har altid sagt, jeg havde en bror.
Cecily, hvordan kunne du tvivle på, jeg havde en bror.
Dr. Chasuble, min stakkels bror. Ms. Prism, min bror ...
Gwendolen, min ulyksalige bror.
Lady Bracknell, min bror.
Algy!
I lyset af disse uforudsete omstændigheder, mr. Moncrieff-
- må De gerne kysse Deres tante Augusta.
Mr. Moncrieff, efter alt det der er hændt -
- og den skade jeg måtte have forvoldt Dem i Deres barndom -
- er det min pligt at sige min stilling op her i huset.
Det forslag er absurd.
Det er min pligt at rejse.
Jeg har ikke mere, jeg kan lære stakkels Cecily.
Når det gælder den svære præstation at blive gift -
- har min søde og kloge elev klart overgået sin lærer.
Et øjeblik, ms. Prism.
Dr. Chasuble.
Jeg må konkludere, at den primitive kirke -
- tager fejl på visse punkter, når det gælder ægteskab.
Fejlagtige tolkninger har vist sneget sig ind.
Som konsekvens deraf tillader jeg mig at anmode om Deres hånd.
Frederick ...
Laetitia.
- Kære Cecily. - Kære Algernon.
Men hvem er De? Hvad er Deres døbenavn, mr. Moncrieff-
- nu hvor De er blevet anden?
Det havde jeg glemt. Det spørgsmål skal afklares nu.
Tante Augusta, da ms. Prism efterlod mig i håndtasken -
- var jeg da blevet døbt?
Ja, du blev opkaldt efter din far.
Hvad var da hans navn?
Jeg husker ikke lige, hvad generalen hed ... men noget hed han.
Algy, kan du huske, hvad vores far hed?
Vi nåede aldrig på talefod. Han døde, da jeg var tre.
Hans navn må da fremgå af hærens lister fra den tid.
Generalen var en fredsommelig mand bare ikke på hjemmefronten.
Men hans navn ville fremgå af militærets opslagsværker.
Listerne fra de sidste 40 år er her.
Disse optegnelser burde jeg have studeret.
Løjtnanter ... kaptajner ... oberster ...
Oberster ... generaler ...
Maxbolm, Magley, Markby, Migsby, Mobbs, Moncrieff ...
Løjtnant 1860, døbenavn ...
Jeg har altid fortalt dig, at jeg hed Ernest, ikke sandt?
Det er faktisk Ernest.
Naturligvis er det Ernest.
Min egen Ernest. Jeg vidste straks, du ikke havde noget andet navn.
Kære nevø ... du lader til at udvise tegn på ligegyldighed ...
Tværtimod, tante Augusta.
For første gang har jeg indset, hvor vigtigt det er at være ''Ernest''.
Du har skadet vores chancer. Vil du ikke have, de kommer ned?
Hun kommer da ikke ned, hvis du synger så falsk.
Overlad det til mig. Gå ind og tag en lur.
Flyt dig så.
Tag det roligt, kære ven.
Du overdriver.
Det var da ikke værst, vel?
De kommer ikke ned. Lad os hellere gå op.
- Algy, du siger meget sludder. - Hellere det end at høre på det.
Hørte du ikke, hvad jeg spillede?